УДК 821.111								К. Р. Кошкіна
(Дніпро)
ЧОЛОВІЧЕ ТА ЖІНОЧЕ КРІЗЬ ПРИЗМУ 
ФІЛОСОФСЬКОЇ КОНЦЕПЦІЇ Д. Г. ЛОУРЕНСА
(НА МАТЕРІАЛІ ПОВІСТІ «ST. MAWR»)

Англійський модерніст Девід Герберт Лоуренс (1885-1930) є творцем оригінальної філософської концепції, яка відобразилася в його художніх творах різних жанрів (романах, повістях, оповіданнях, п’єсах, віршах) та есе. В центрі світогляду митця постають питання конфлікту природу та цивілізації і стосунків статей. Одним з яскравих прикладів малої прози письменника, в якому виявилися основні аспекти його теорії, є повість «Сент-Мор» («St. Mawr», 1925). Неабияке значення цього твору полягає у тому, що в ній з незвичайною ємкістю втілені центральні для всієї лоуренсівської творчості філософсько-метафізичні ідеї: його пристрасний протест проти того, що знеособлює людське існування, проти натиску «механічної цивілізації» і невід’ємної від неї бездуховності. Автор висловлює свою мрію про повернення до природи, до її прихованих життєдайних сил. 
Герої повісті, подружжя Ріко та Луїз, проживають в Лондоні. Ріко – молодий англійський аристократ, який займається живописом, щоправда його здібності до цього доволі посередн; Лу – багата американка. Вони начебто любили один одного, але між ними існувала несумісність, вони не могли проводити довгий час разом. Одного разу Луїз розлучилася з Ріко, але доля знову з’єднала їх. Найважливіше місце у відносинах між статями, вважав Д. Г. Лоуренс, займають секс і фізична пристрасть, але у взаєминах наших героїв все це було відсутньо: «the marriage became more like a friendship, platonic. It was a marriage, but without sex. Sex was shattering and exhausting, they shrank from it, and became like brother and sister» [2]. З того часу Луїз почала зовсім інакше ставитися до Ріко, не знаходячи в ньому людину, яка б її розуміла. Між подружжям з’явилося охолодження і байдужість один до одного. 
Важливе місце в образній системі повісті займає матір героїні, місіс Вітт. Вона ставилася до чоловіків відчужено, бачила в них нижчу істоту, вони не мали для неї жодного значення. Ця жінка пережила багато в своєму житті, працювала медсестрою американського Червоного Хреста у Франції. Вона врятувала життя багатьом людям від час світової війни, у тому числі і Феніксу, про якого піклувалася деякий час, оскільки у нього зовсім не було сім’ї та близьких людей. Коли місіс Вітт вирішила відвідати свою доньку, вона взяла з собою нового друга. Тим часом у Луїз з’явилося захоплення  катання на конях. Вона побажала придбати коня для свого чоловіка – жеребця Сент-Мора. Цей кінь справив на Лу неймовірне враження. Під час прогулянки Гайд-Парком з Ріко стався нещасний випадок – він був скинутий жеребцем. Він знаходився у важкому стані і була імовірність того, що він залишиться інвалідом. Після цього випадку художник наполягає на тому, щоб позбавитися коня, на що отримує відмову. Тісне спілкування з Сент-Мором призводить до того, що стосунки подружжя починають руйнуватися. Героїня вирішує купити ферму для того, щоб жити з Феніксом, місіс Вітт, грумом Льюісом та Сент-Мором. 
Проблема цивілізації та природи займає головне місце в повісті. Коли Лу купує Сент-Мора, вона відчуває з’єднання з ним, якусь незвичайну близкість. Д. Г. Лоуренс завжди бачив в жінці природність та духовність – це, на його думку, відрізняє її від чоловіка. Автор в повісті приділяє увагу ритмам і проявам несвідомого життя, таїнствам тваринного світу, наполегливо досліджує інстинктивну гармонію буття, яка втілює в собі непіддатливе раціональному аналізу взаєморозуміння, що незбагненно виникає між головною героїнею і примхливим породистим жеребцем Сент-Мором. 
З першої зустрічі, Лу відчуває щось особливе і загадкове у коні: «And she was startled to feel the vivid heat of his life come through to her, through the lacquer of red-gold gloss. So slippery with vivid, hot life» [2]. У повісті автор акцентує увагу на тому, що в Сент-Морі міститься «давнє знання», таємниця природи. Кілька разів у повісті Лоуренс підкреслює, що кінь є доісторичною істотою. Письменник бачив в стародавніх цивілізаціях, зокрема, велику силу життя, природність, все те, що руйнує прогрес [1]. В природному світі все просякнуто пристрастю, вважає філософ, людина в стародавні часи жила у єдності з природою, переживаючи разом з нею всі рухи і пульсації. Д. Г. Лоуренс пише в одному з листів 1924 року: «In modern symbolism, the Horse is supposed to stand for the passions… Sense! Horse-sense! Sound, powerful, four-footed sense, that’s the Horse stands for». Продовжуючи розмірковувати над символічним навантаженням образу «коня», він зауважує: «…it would be a terrible thing if the Horse in us died for ever, as he seems to have died in Europe» [3]. 
Лу здавалося, що жеребець з’явився з іншого світу. Зустріч з Сент-Мором змінює світогляд героїні, вона більше не хоче належати своєму чоловікові, належати світу, який повний механізації. Лу знаходиться під впливом незвичайних, незрозумілих для людини магічних сил, які заволодівають нею. Саме у «творчій душі», «божественній таємниці», вважає Лоуренс, людина повинна шукати прояв вищої мудрості, а не в сучасному «зовнішньому» суспільному житті, яке віддзеркалює згубний вплив інтелекту [1]. «Творчою душею» для героїні і виступає Сент-Мор. 
Сент-Мор був дуже особливою твариною і знайти з ним спільну мову вдавалося не кожному. Коли Лу вирішує придбати прекрасного жеребця для свого чоловіка, вона не припускає несумісності цих двох душ. Лоуренс показує зіткнення двох світів, які були не схожими один на одного: «She realised that St. Mawr drew his hot breaths in another world from Rico's, from our world. Perhaps the old Greek horses had lived in St. Mawr's world. Ріко є представником світу цивілізації, а Сент-Мор  природнього світу. Між лицемірним світом цивілізації, який представлений в образі молодого аристократа та природним давнім світом, який втілений в образі норовистого жеребця, спалахує боротьба з першої зустрічі. Сент-Мор протистоїть Ріко, і ця антиномічність виявляється в той момент, коли герой був скинутий конем, що встав на диби. Чоловік наполягає на тому, аби продати жеребця, але Лу не дає на це згоду, тим самим обирає Сент-Мора і віддаляється від Ріко. 
Сент-Мор протиставляється своєму вершникові й ще за одним характерним для лоуренсівської концепції принципом: адже жеребець – символ верховенства, сонця, агрессивної маскулистості  того, що якраз і не властиво Ріко. Сент-Мор  істота містична, пов’язана з вогнем. Він викликає у незадоволеної жінки нездоланне тяжіння. Зустрівши Сент-Мора, головна героїня розчаровується в чоловіках, вони для неї стають істотами нікчемними.
Важливе значення набуває неодноразове використання у повісті імені Пана, якого автор визначає і як «Великого Бога» і «напівлюдину», «козлоного батька сатирів». Пан – духовне осереддя чуттєвого природного світу, таємна причина всього. Проте, як помічає автор, люди перестали бачити в усьому Пана, а потім й втратили його в собі. Авторська іронія в тому, що Лу бачить Пана в жеребцеві Сент-Морі. 
Луїз настільки віддаляється від чоловічої статі, що не хоче мати ні з ким відносин, лише Сент-Мор живе в її серці. У цьому коні для неї знаходиться кипіння життя. Чоловіків головна героїня порівнює з «tame dogs …with human masters» [2]. В жеребцеві вона знаходить свободу, волю, Сент-Мор не підкоряється нікому, на відміну від чоловіків. Для сучасної людини кінь є істотою, яка віджила свій вік, але головна героїня знаходить в ньому все те, чого так не вистачає людству. Прогрес приховав від людини уявлення про власну природу, породив ідеї, які сприяли становленню самосвідомості, що змушує людей жити згідно помилковому уявленню про самих себе. Спотворений цивілізацією світ приречений на загибель, переконаний Д. Г. Лоуренс. 
Англійський митець нарікав на те, що сучасні люди бояться ніжності, тілесної близькості, тому вони живуть і відчувають наполовину. Потрібно черпати життя повною мірою, бути сміливим в своїх почуттях, необхідно дати можливість людському тілу жити, квітнути, а для цього треба повернутися до життя в природі, життя, яким жили наші предки, чиї серця билися в унісон з серцем Всесвіту. Це розуміння знаходить і головна героїня повісті «Сент-Мор». Лу більше не привабляють подружні стосунки. Вона відмовляється від всього, отримуючи натомість «дійсне» життя, знаходячи у ньому блаженство. 

ЛІТЕРАТУРА
1. Bannerjee R. The Search for Pan: Difference and Morality in D. H. Lawrence’s St. Mawr and The Woman Who Rode Away. D. H. Lawrence Review 37.1. 2012. P. 65-89. URL: https://academicworks.cuny.edu/nc_pubs/19/ 
2. Lawrence D. H. St. Mawr. URL: https://gutenberg.net.au/ebooks07/0700621.txt 
3. Sagar K. The Аrt of D. H. Lawrence. Cambridge University Press, 1966. 268 p.